La diligència es pot redactar en primera persona del singular (faig constar que) o bé en forma impersonal (per fer constar que). No té destinatari; per tant, no hi ha referència a la persona interessada.
8.3.1 Criteris de redacció
La diligència es pot redactar en primera persona del singular (faig constar que) o bé en forma impersonal (per fer constar que). No té destinatari; per tant, no hi ha referència a la persona interessada.
Compartir
Dubtes freqüents
Aquesta forma és correcta en expressions de quantitat, però no té valor causal. En aquest context caldrà substituir-la per ja que, perquè, per tal com, atès que, etcètera.
En llenguatge administratiu i jurídic, termini designa el període assenyalat per a l’acabament d’un contracte, per al compliment d’una obligació o per a la presentació d’una demanda, un recurs, etc. La forma plaç no és correcta. El terme és el moment final, o més rarament inicial, d’un espai de temps prefixat, d’un termini.
No s’ha de confondre la construcció en lloc de, que significa ‘en comptes de’, i l’adverbi enlloc, que vol dir ‘en cap lloc’.